CREW www.nordicb.org
SOMME, RANSKA, I MAAILMANSOTA
Herra vänrikki, minne nyt?
Etsimään ystävää.
Ellen palaa, toimittakaa tavarani.
Odottakaa...
Odottakaa!
Vänrikki Tolkien!
Teidän pitäisi levätä.
Voin hyvin.
Odottakaa minua kasarmilla.
Teidän pitäisi levätä.
Välskäri varoitti kuumeen noususta. Mielestäni...
Hodges, jääkää tänne. Se on käsky.
Peittäkää kasvot! Pysykää maassa!
Vesi oli kylmää.
Teidän on lämmiteltävä, hra vänrikki.
Rintamalle on pitkä matka.
Tästä ei tule hyvä yö.
SAREHOLE MILL, ENGLANTI
Taistelkaa! - Niitä on liikaa!
Tarvitsemme vahvistuksia!
Ota lippu!
Sain lipun!
Pysäyttäkää! Hän pääsee pakoon!
Missä Tolkien on?
Missä hän on? - Tolkien!
Rukoilin vahvaa kantojuhtaa auttamaan, ja kas, -
rukouksiini vastattiin.
Minne menemme?
Birminghamiin. Mene pakkaamaan.
Mitä? Miksi? - Koska sanon niin.
Isä Francis löysi meille asunnon.
Hän on ollut hyvin jalomielinen.
Etsi laatikko ja hae tavarasi.
En halua Birminghamiin.
Kuunnelkaa, molemmat.
Me...
Tule tänne, Hilary.
Pojat, meillä on edessä vaikeat ajat, -
ja onneksi kirkko auttaa meitä.
Isänne kuoltua...
Ronald.
Ronald!
"Ubi bene ibi patria." Muistatko sen, rakas?
Missä olet onnellinen, se on kotisi.
Me löydämme paikkamme, kultaseni.
Sulje kaikki tämä sydämeesi.
Se pysyy siellä ikuisesti, usko pois.
Pojat, kuunnelkaa.
Tiedättekö, mitä puutteelliset olosuhteet ovat?
Nykytilanteemme?
Kun olin tyttönen, kaikki uudet kirjat alkoivat näin.
Hyvä ja urhea perhe, -
joka joutuu äkisti puutteellisiin olosuhteisiin.
Miten he selvisivät?
Löytämällä jonkin suurenmoisen aarteen.
Tai hyvillä naimakaupoilla.
En nai ketään.
Pitää siis löytää aarre, eikö niin?
Ihmiset eivät löydä aarteita tosielämässä.
Sinua ei voi puijata, John Ronald.
Sanotaan vain, että on -
kaikenlaisia aarteita.
Eikä siitä sen enempää.
Aloitetaan, Ronald.
Maa alkoi järistä lohikäärmeen painosta -
sen mönkiessä veteen, -
ja myrkkypilvi leijui sen edessä -
sen korskuessa ja karjuessa!
Sigurd odotti lohikäärmeen menoa kuopan yli -
ja työnsi miekkansa vasemman lavan alle -
suoraan sen sydämeen.
Lohikäärme sivalsi pyrstöllään kivet halki -
ja puut kumoon ympärillään.
Ja virkkoi sitten kuollessaan:
"Kuka lienetkin, joka minut surmasit, -
tämä kulta koituu tuhoksesi, ja kaikkien sen omistajien tuhoksi."
Sigurd sanoi:
"En koskisi kultaan, -
vaikka menettämällä sen en kuolisi koskaan."
"Mutta kaikki kuolevat, -
eikä rohkea anna kuoleman estää haaveitaan."
Tiedätkö, miten naurettavalta kuulostat?
Niinkö? Latina on vielä hassumpaa.
Tiedätkö mitä se tarkoitti? Mitätöntä syylää.
Ei.
Nyt kuulostat juopuneelta riikinkukolta, pöhkö.
Hei, äiti. Saitko postimerkkini?
Hei, äiti.
Minne laitoit ne?
Herra vänrikki?
Minun täytyy jatkaa.
Kaasua! Kaasua.
On kiinnostavaa nähdä pojat.
Pojat, olin oikeassa.
Hän on valtava otus, suomuiset jalat -
ja silmiinpistävät torahampaat.
Hän pureskelee, näin otaksuisin, -
pikkupojan reittä.
Toisaalta, on tarjolla kakkua.
King Edward's? Se on oikein hyvä koulu.
He ovat fiksuja poikia, rouva Faulkner.
Oikein ahkeria.
Afrikan jälkeen äiti opetti heitä kotona, -
ja he puhuvat sujuvasti useita kieliä.
Niin, mutta tarkoitan sosiaalisesti.
Koulun oppilaina on Birminghamin yläluokan parempaa väkeä.
Melkoinen muutos Afrikkaan verrattuna.
He ovat asuneet Englannissa -
paljon kauemmin kuin Bloemfonteinissa.
Vai mitä, pojat?
Kannamme tuskin koskaan enää keihäitämme.
Onko heitä ollut vaikea sijoittaa?
Heillä on ollut yksi tai kaksi väliaikaiskotia.
He kaipaavat tietysti sivistävää vaikutusta -
vakaassa ja hienostuneessa ympäristössä.
Kuten luonanne, rouva Faulkner.
Viakseni voi lukea sen, -
että olen liian jalomielinen asukkieni kanssa.
Liian kiintynyt.
Edith, toinen orpo, on kuin oma lapseni.
Ylös, uusi mies.
Tol-Kine.
Keen, opettaja.
Mitä? - Se lausutaan Tolkeen, opettaja.
Ei Tol-Kine. Anteeksi.
Istu.
Koska olemme niin herkkiä lausumisen suhteen, -
pyytäisin ystävällisesti ottamaan esiin Chaucerimme.
Herra Tol-Keen voi yrittää pysyä mukana.
Mackintosh, aloita.
Taivaan tähden. Goodson-Thomas.
Wiseman.
Herra Tol-Keen.
Syötä Tolkienille!
Ääliö!
Älä puhu. Älä sano sanaakaan.
Jospa hän kysyy jotain?
Ei kysy.
Sinä et kiinnosta häntä.
Sisään.
Uskotteko, ettei minulla ole muuta tekemistä -
kuin sovitella riitojanne?
Emme, rehtori. Ehdottomasti emme.
Kollegiaaliset suhteet ovat oppimisen kulmakivi.
Niinhän King Edward'sissa sanotaan.
Kaikella kunnioituksella, Gilson ja minä pelasimme rugbya.
Aika kovaotteisesti kyllä, mutta...
Miesten tulisi olla tovereita, mistä tulevatkin.
Ylimmästä -
alimpaan.
Sinä ja herra... - Tolkien.
...osoitatte sen koko koululle.
Teette kaiken yhdessä koko loppulukukauden.
Mutta rehtori... - Kaiken.
Selvä on.
Hän teki meistä vasalleja. - Vähän liikaa.
Mahdoton normi. Minun nöyryyttämisekseni.
Eikö myös minun? - Olet merkityksetön.
Miksi jankkaat tuota? - Se on totta.
Taustani ei ehkä ole kunniallinen...
Ei johdu siitä, ääliö. Olet merkityksetön rehtorille.
Ja sinäkö et? - En.
Koska olet erityinen.
Koska olen hänen poikansa.
Älä lopeta, Edith.
Christopher-kulta. - Gilson.
Istu paikallasi.
Älä ole naurettava. - Christopher, istu.
Lopeta! - Chris, istu.
Olemme kirjastossa. Istu.
Mitä?
Haemme teetä.
Entä sitten? - Koska -
meidän pitää tehdä kaikki yhdessä.
Jään tähän, kiitos.
Kuten haluat.
Hän ei halunnut tulla.
Robert tarkoitti, -
että ystäviensä rohkaisemana -
hän myöntää nyt, että rangaistus oli hänen, -
eikä sinun syysi, -
ja hän haluaa sovintoa kutsumalla sinut teelle.
Saisit olla imarreltu.
Nokkeluutesi hämmensi häntä.
Kuten sinuakin, jos isäsi olisi samanlainen kuin Gilsonilla.
Jos hänen arvosanansa ovat ketään huonompia...
Ei se tee siitä hyväksyttävää, mutta...
Tulisit nyt.
Se on hauskempaa kuin vanhat kirjat.
Pidän kirjoista.
Niin mekin.
Geoffrey Bache Smith.
John Ronald Reuel Tolkien.
Herrat. Ajatus. - Tolkien.
Kuvitelkaa menevänne Barrow'sille -
löytäen minut vartioimassa ovea kepin kanssa...
Mihin tämä johtaa?
Sanoisin, ettei pidä syödä leivonnaisia. Minä söin.
Söin mahani kipeäksi.
Se on vanhempien auktoriteetin luonne.
"Minä söin ja kaduin sitä."
"Nyt estän teitä tekemästä sitä."
Kakulla tarkoitat nyt... - Kaikkea.
Kaikkea hyvää. - Aivan.
Tolkien, tämä on Barrow's.
Kuningaskuntamme, ja kaupungin paras tee.
Toinen kannullinen teetä? - Kiitos.
Mikä olisi alle shillingin?
Paitsi paahtoleipä.
Pikkupullat ovat neljä pennyä. - Otan sen.
Kolme haarukkaa. - Neljä.
Entä se keppi? - Keppi?
Isäni on täydellinen esimerkki.
Hän tuntee musiikkia, rakastaa sitä.
Isoimman osan nuoruudestaan -
hän opiskeli ja sävelsi musiikkia.
Christopher on julkaissut useita teoksia.
Ei useita. Yhden.
Antaisitko sokerin.
Mutta puhuttaessa säveltäjän urasta...
Ei. "Musiikkiunelmat ovat haaveita."
"Teet kuten minä. Unohdat ne."
Missä se keppi tulee kuvaan?
Keppi oli metafora. Unohda se.
Äitini on aivan samanlainen.
Hän arvostaa runoutta. Rakastaa sitä.
Kieltäytyy näkemästä sitä mahdollisena urana.
Hän näkee minut lakimiehenä tai kirjanpitäjänä.
Onko hänellä keppi?
Käyn ulkona hakemassa kepin, sopiiko?
Kiitos.
Vanhempanne sentään puhuvat siitä.
Jos edes puhun taidemaalarin urasta, hän hylkää.
Ei, vaan teloittaa. - Siinä se keppi tuli!
En edes syönyt heidän tilaamaansa pullaa.
Mikset?
En ollut varma riittävätkö rahani.
Mutta tämä on makeaa.
Entä sinä?
Mitä minusta?
Kai sinä haluat jotain?
Päästä pois täältä. Olla vapaa.
Mennä jonnekin, missä en tuntisi olevani orpoparka -
ja missä olisi pukeuduttu kuninkaallisesti.
En olisi siellä soittamassa pianoa.
Tai kantamassa rouva Faulknerin käsilaukkua.
Minua tervehdittäisiin ja arvostettaisiin.
Olisit tervetullut.
Tervetullut.
Palatkaa kasarmille, Hodges.
Luutnantti Geoffrey Smith on ystäväni.
Hänen äitinsä...
Hänen äitinsä kirjoitti minulle. Hän...
Äiti ei ole kuullut hänestä viikkoihin.
Hän ei vastaa kirjeisiini.
Pelkään, että hän voi olla...
Haluan saada tietää, että hän on kunnossa.
Tämä ei liity mitenkään sinuun.
Hän lienee oikein hyvä ystävä.
Paras.
Hän tekisi saman minulle.
Jos olemme puolivälissä, -
jatkaminen ei vie paluuta kauemmin, -
vai mitä?
Hodges, pyydän... - Suoraan sanoen näytätte siltä, -
että ellen tule mukaan, -
ette löydä tätä luutnantti Smithiä kuitenkaan.
Yritän etsiä lääkettä teille, herra vänrikki.
Yritätkö saada lähettini ansaan, kelmi?
Herrat. Ajatus.
Tiedättekö ongelman Tolkienin lukemissa taruissa?
Valaise minua. - Niissä ei ole naisia.
En tarkoita kalpeita, väriseviä neitoja istumassa tornissa.
Vaan reheviä, väkeviä naisia.
Voisitteko istua? - Etelä-Euroopan naisia.
Joilla on leilillisiä viiniä päässään.
Robbie, etkö pysty istumaan hiljaa?
Kuten tarjoilijamme, tuolla.
Taivaan tähden.
Jos häviän tämän ottelun pölinäsi takia...
Häviät ottelun minun takiani.
Mitä luet nyt?
Luen kuolleiden valtakunnasta.
Ainakin yritän. - Ymmärrätkö nyt?
Jota johtaa jättiläisnainen, sattumoisin.
Hel, valtava ja säälimätön jumalatar.
Eikö ole tarpeeksi väkevä sinulle?
Se on tarjoilijamme.
Hel?
Hän hallitsee kuolleiden valtakuntaa Helheimriä.
Soturit lähetetään sinne, -
jos he kuolevat väärällä tavalla.
Mikä on väärä tapa? - Rauhaisasti.
Sairauteen, vanhuuteen. Muuhun kuin taisteluun.
Tuota ajatusta voin tukea.
Tuetko taistelussa kuolemista?
En kirjaimellisesti.
Voin kuolla kohtalon valitsemalla tavalla.
Päätös ei ole minun.
Mutta voin päättää, miten elän.
Rohkeasti vai arasti.
Helheimr saisi olla haasteemme.
Niin, mutta saisit opetella lausumaan sen.
Haastakaa minut. Antakaa tehtävä.
Näytän miten välttää Helheimr. - Haastan sinut -
istumaan hiljaa 25 minuuttia. - Hiljaa, Geoffrey.
Olen tosissani.
Kosi tarjoilijaa.
Christopher. - Mitä?
Erinomainen ajatus.
Varokin tekemästä sitä.
Sitä sanoisin Helheimrin vastustamiseksi.
Helheimr!
Neiti. Järvenneitoni, unelmieni kantaja.
Soisitteko sen suuren kunnian, -
että jaatte tulevaisuuden kanssani...
Meidän pitäisi perustaa kerho.
Mitä? - Veljeskunta.
Emmekö jo ole teenjuojien kerho?
Teenjuojien kerho.
Äitipuoleni menisi sinne.
Teeklubi.
Ei kuulosta yhtään paremmalta toistamalla.
The Birmingham Boys.
Kuulostaa sirkusesitykseltä.
The Boys of Barrow's Stores.
Barrovians.
The Tea Club and Barrovian Society.
Aivan liian pitkä.
T.C.B.S.
Eikö se kuulosta taudilta?
Ihan sama mikä sen nimi on.
Kunhan vannomme uskollisuutta.
Juuri niin.
T.C.B.S. Se on ratkaistu. Mitä nyt tehdään?
Muutetaan maailma.
Hyvä, jotain helppoa.
Taiteen avulla, pelle. Taiteen voimalla.
Veljet, liityttekö tovereihinne -
tehtävänä muuttaa maailma?
Liitymme.
Helheimr!
- Helheimr!
Helheimr!
"Meidän ei tule -
seurata susia,
taistella keskenämme -
kuin kohtalottarien kasvattamat pennut..."
"...nornit tulivat...
...määräten kuninkaan kohtalon."
"Hänestä tulisi maineikkain taistelija -
ja tunnustettaisiin pikkuprinssien parhaaksi."
Tänne päin, saanko pyytää?
Minulla ei ole hattua.
Mitä? - Minulla ei ole hattua.
Ei se haittaa.
He näyttävätkin naurettavilta.
Mitä se tarkoittaa?
Se on hölynpölyä.
Vanha mies katsoo epäonnista sammakkoa, -
joka joutuu koiran syömäksi.
Keksitkö sinä sen? - Kyllä.
Koko kielen?
Verbimuodot, sanaston, kaiken.
Seuraavassa kielessäni tulee olemaan sointia.
"Kellarinovi." - Kellarinovi?
Musikaalisin sana, jonka tiedän.
"Kellarinovi." Se sointuu niin kauniisti.
Miten se pyörii suussa.
Kellarinovi.
Jos sitä toistaa, se muuttuu taianomaiseksi.
Kellarinovi.
Hölynpölyä. - On se noin sanottuna.
Sana ei ole kaunis vain sointinsa takia.
Kellarinovi.
Se on äänen ja merkityksen liitto, -
ovi kellariin, -
jossa maaginen ja salaperäinen voi tapahtua.
Anteeksi, kumositko juuri koko kieleni perustan?
Kielesi on arvoton, -
ellet muista sitä tärkeää seikkaa.
Ai niinkö? - Niin.
Kuuntele.
Käsi.
Se voi olla kaunis sana. - Niin on.
Mutta merkitsee paljon enemmän -
assosiaatioidensa takia.
Kosketus.
Kuulostaminen ei tee sanoista kauniita.
Ne ovat kauniita merkityksensä vuoksi.
Kerro minulle tarina. - Mitä?
Tarina kellarinovesta.
En pysty. - Mikset?
Kun pyydetään soittamaan pianoa...
Se on täysin eri asia.
Kerro minulle tarina.
Millä tahansa kielellä.
Naurettavaa. - Taru Kellarinovesta.
En ole sirkusapina.
Se alkaa ylpeän ja jääräpäisen prinsessan saapumisesta.
Siinä olet oikeassa. - Hän vaatii viihdytystä.
Prinsessa Kellarinovi on kyllästynyt.
Kyllästynyt leivonnaisiin -
ja hienoon posliiniin. - Ei.
Hän kaipaa toisenlaista elämää.
Se ei ole nimi. - Mitä?
Vaan jotain muuta.
Kellarinovi ei voi olla prinsessan nimi.
Kellarinovi...
on paikka.
Paikka. Muinainen paikka.
Sinne pääsee vain vaarallisen nousun jälkeen.
Se riippuu... ei...
Ei?
Sinne ei kiivetä.
Ovi...
...tie... polku. Se on polku.
Polku tiheän, synkän metsän läpi.
Ai niinkö?
Kellarinoven ytimessä, joka on pyhäkkö, -
on vastassa kummallinen näky.
Ylpeä ja jääräpäinen prinsessako?
Paikka, jota kaikki sen tuntevat kunnioittavat.
Pyhä paikka, jonka osoittavat keskellä olevat...
Mitkä?
Puut.
Puut?
Toinen pikimusta, toinen luunvalkoinen.
Molempien mahlassa kuolettavaa myrkkyä.
Mutta ne ovat kasvaneet yhdessä tuhansia vuosia.
Nojaten toisiinsa kuin taistelisivat, tai...
Juuret...
puiden oksat kurottaen, vääntyillen, -
kietoutuen toisiinsa, -
ovat lopulta muodostaneet yhden solmitun rungon.
Myrkkymahlat sekoittuneet -
luoden voimallisen nesteen.
Kellarinoven veden.
Mitä se tekee?
Mitäkö tekee? - Niin. Mitä se tekee?
Jos sitä juo... - Niin?
Jos maistaa Kellarinoven vettä, -
saa näkemisen lahjan.
Syvällisen.
Ihmissydämen syvimpiin, synkimpiin osiin.
Se on voimallinen taika.
Voimallisempi kuin mikään aiemmin tunnettu.
Miksi teit noin?
Olin Kellarinoven henkeä täynnä.
Sinun vuorosi.
Ei.
Mikä voisi olla pahin seuraus?
Eikö sinun pitäisi opiskella?
Kyllä vain. Kiitos.
He kuulostavat jännittäviltä. - Aivan.
En tarkoita, että kaikki mitä puhutaan -
tulee olemaan kiehtovaa.
Se sujuu hyvin. - Niin.
Toivottavasti asuni on sopiva.
Lisää teetä?
Mistä te yleensä puhutte?
Kaikista todella kiinnostavista asioista.
Todella kiinnostavista. - Ja kiehtovista...
Silloin kun emme yritä muuttaa maailmaa.
Kun emme yritä, -
keskitymme enimmäkseen, neiti Bratt...
Pyydän. Edith.
Yliopiston pääsykokeista.
Pyrittekö kaikki Oxfordiin?
Tolkien ja minä pyrimme.
Nuo kaksi tähtäävät Cambridgeen.
Petturit. - Hermostuttaako?
Robbieta ei.
En usko pääsykokeisiin. Kirjoitan ajatuksiani.
He päättäkööt arvosanan.
Kumouksellinen lähestymistapa.
Kiitos vain.
Kuulisin mielelläni pianonsoittoanne, neiti...
Edith.
Hän soittaa ihanasti.
Sinähän olet kai säveltäjä, Christopher?
Kyllä.
Hänen musiikkiaan on julkaistu. - Taivas.
Keitä säveltäjiä ihailet?
Romantiikan säveltäjiä. - Samoin.
Beethovenia. Brahmsia. Wagneria.
Arvostan Wagneria. En ole varma, pidänkö.
"Arvostat" häntä?
Niin. Tunteen välittäjänä, tarkoitan.
Oopperat ovat jotenkin...
Minä rakastan Wagnerin Reininkultaa.
Christopherin mielestä liian pitkä. - Ei ole.
Se on ymmärrettävää.
Kuusi tuntia on liikaa tarinasta taikasormuksesta.
En tajua, mistä puhut.
Oopperaa voidaan pitää pitkänä ja raskaana, -
mutta musiikissani, kestosta riippumatta, -
täytyy olla sydäntä. Huumaantumista...
Meidän täytyy lähteä. - Nyt jo?
Niin, rouva Faulkner huolestuu.
Tollers, teetä on vielä.
On tulossa kokeita, ja pitää lukea.
Valitan. Näkemiin.
Oli mukava tavata.
Näkemiin. - Näkemiin, Edith.
Haen takkimme.
Häpeätkö minua?
Mitä?
En keksi muuta selitystä.
En ymmärrä, mitä tarkoitat.
Sinä tiedät, miten vietän päiväni.
Olet nähnyt sen. Olen seuralainen.
Vanki.
Minulla ei ole salaisia kirjallisia yhteisöjä.
Ei pakopaikkaa.
Soitan pianoa rouva Faulknerille.
Hirveitä, sentimentaalisia pianokappaleita.
Istun hänen kanssaan iltaisin. Luen, ompelen.
Kuuntelen häntä.
Minulla on intohimo Wagneriin.
Haluan puhua hänestä. Keskustella. Väitellä.
Mutta sinä...
Suojaan!
Juoskaa!
Lienemme turvassa.
Ei hätää.
Herra vänrikki, jäädään tähän.
Jäädään tähän.
Eikö olisi mitään iloisempaa, kultaseni?
"Muotoja usvassa, -
siitä on kauan, kun sinut näin
Kalpeita käsiä ja kasvoja, äänettömiä silmiä
Kuolleiden käsien tekemän seppeleen kruunaama
Muistelusta, joka ei kuole
Yksi keskuudessanne on pitkä ja notkea
Hyvä rakastaa ja taistella rinnalla
Vain kohtalokkaan riidan tahra
Vain se ja erottavat vuodet"
Kamala. - Suurenmoinen.
Älä ole ääliö. - Se ei ole valmis.
Se on loistava.
Kreikkalainen, tavallaan. Toverien rakkaus.
Hyvin tunteikas. Saisit olla ylpeä.
Selvä. Kuka seuraavaksi? Tollers?
Minulla ei ole mitään uutta.
Todellako?
No, jos Tolkien pettää veljeskunnan, -
minä näytän jotain kertakaikkisen rappiollista.
Ei voi olla hyvä.
Taivaan vallat.
Kopioitu, valitettavasti.
Tarvitsen eläviä malleja.
Ei kovinkaan mahdollista.
Tuo ei liene maalaamasi.
Tuo isäni aristokraattinen mahtailu?
Turha sanoa, ettei hänellä ole kivääriä, -
komeaa taloa tai spanielilaumaa.
Etkö tosiaan ole kirjoittanut mitään?
Edes neiti Brattin innoittamana?
Älä ole ääliö. Me vain asumme samassa talossa.
Hänen sydämensä on siis vapaa? Kiitos. Hyvä tietää.
Etkö ole kirjoittanut mitään?
En pääse vauhtiin. En osaa keskittyä.
Tiedätkö, minkä oire se on?
Ummetuksen?
Rakkauden. Yksipuolisen tai ei.
Aivan. Kiitos.
Hieno oivallus ihmisen tilasta, Chris.
Sääli, ettei se löydä tietään musiikkiisi.
Yllättävää, että odotat meidän uskovan -
sanaakaan puheistasi.
Mitä tuo tarkoitti?
Et kertonut meille ihanasta neiti Brattista.
Ties mitä muuta salaat.
Christopher.
Vaimo, kolme lasta ja tila Argentiinassa. Koska kysyit.
Olisipa minulla Tolkienin salainen elämä.
Voisimmeko vain pelata?
Hänenhän piti olla matkoilla?
Hän oli.
Hän on...
Anna se nopeasti.
Minne laitan nämä?
Äkkiä nyt.
Herra rehtori.
Mitä tämä on?
Sanoit, että voin tuoda ystäviä tänne.
Poissa ollessasi.
Tätisi voi paremmin.
Tulin kotiin.
Minulla on töitä. Lähetä heidät kotiin.
Lupasin, että he saavat jäädä yöksi.
Olosuhteet ovat muuttuneet.
Ja nyt he menevät kotiin.
Helheimr.
Älä ole naurettava.
Helheimr.
Ellei nyt, niin milloin?
Isä.
En haluaisi perua lupaustani.
Se olisi minusta epäherrasmiesmäistä.
Se olisi sinusta...
Anteeksi. Mitä?
Epäherrasmiesmäistä, isä.
Töykeää. Pojat tulivat opiskelemaan.
Ja pelaamaan biljardia.
Olemme ahkeroineet. He ovat ystäviäni.
Annoin heille lupauksen, jonka...
kaikella kunnioituksella, haluaisin pitää.
Hyvä on.
Gilson, olet sankari.
Lopettakaa. - Sankari.
Helheimr.
Vanhassa saksassa on sana, jota ei ole englanniksi, -
ja se tarkoittaa peloissaan tarjottua lahjaa riidan jälkeen.
Drachenfutter.
Kirjaimellisesti "lohikäärmeenruoka".
Richard Wagnerin SORMUS-TETRALOGIA Nibelungin sormus
Olenko siis lohikäärme?
Siinä on neljä kohtausta.
Se alkaa sormuksesta, -
maailmaa hallitsevasta taikasormuksesta, -
jonka kääpiö takoo.
Nimeltään Alberich.
Olen lukenut saksalaista mytologiaa.
Valjastaakseen sormuksen voiman pitää ensin luopua rakkaudesta.
Järkevä vaihtokauppa, mielestäni.
Koska olet kylmäsydäminen viikinki.
Kaksi, yläparvelle.
Toinen parvi ja yläparvi ovat täynnä. - Anteeksi?
Toinen parvi ja yläparvi ovat täynnä. Valitan.
Eikö löydy mitään?
Sitä tarkoitamme täydellä, kyllä.
Ensi parvella on tilaa.
Ensi parvella.
Mutta se on viisi shillinkiä.
Pyydämme kunnioittaen yleisöä -
pukeutumaan asiaankuuluvasti siellä.
Tule.
Edith.
Tule perässäni.
Olen pahoillani. - Ei se mitään.
Nöyryyttävää.
Pennosten laskeminen. Häpeällistä.
En aio elää siten.
Eikä sinunkaan pitäisi.
Oli kyse vain lipuista. Tullaan uudestaan.
On kyse siitä, ettei menetä rakkaitaan.
Että pystyy huolehtimaan heistä.
Äitini...
Hän oli sairas.
En tiedä, mikä sairaus.
Mutta ehkä, jos olisin voinut maksaa lääkärin, -
niin...
Valitan. Tämä ei onnistu.
Ajatus oli silti kaunis.
Voitte aloittaa.
Oxfordin pääsykoe. Ensimmäinen osa.
Kello on yhdeksän, teillä on kolme tuntia aikaa.
Toivotan onnea.
Voin yrittää uudestaan.
Voin päästä läpi.
Se ei riitä. Tarvitset stipendin.
Olen huolissani, Ronald.
Nuoriherra Gilson ei tarvinne stipendiä.
Ja Geoffrey Smith...
Tämä ei liity ystäviini.
Me rohkaisemme ja kannustamme toisiamme.
Toinen vuokralainen. Neiti Bratt.
Edith ei liity reputtamiseeni kokeessa.
Sinun nähtiin tulevan hänen huoneestaan. Yöllä.
Me puhuimme. Me puhumme toisillemme.
Se on siis totta. - Tietysti on.
Se ei... - Kokeen aattona -
veit hänet konserttitalolle.
Eikö sekään liity mitenkään asiaan?
Hän ei ole edes katolilainen, Ronald.
Sinun äitisi teki uhrauksen.
Hän tiesi kuolevansa -
ja uskoi tulevaisuutesi ja koulutuksesi minulle.
Aion kunnioittaa sitä.
Sinun on tullut aika valita, -
noudatatko hänen esimerkkiään vai et.
En taida ymmärtää.
Pyydän sinua unohtamaan neiti Brattin.
Naurettavaa. Täysin epäreilua.
Siitä huolimatta. - Ei. Ei, minä...
En voi. En halua.
Olen holhoojasi. - Mutta ette ymmärrä.
Ymmärrän täysin. - Ei, isä.
Minä rakastan häntä.
Minä toivon...
toivon, että voisit nauttia samoista ylellisyyksistä kuin muutkin.
Minä toivon... - Ei, olette kateellinen.
Ette halua sitä. Olette kateellinen.
Ette tarkoita sitä. Olette pappi.
Ette ymmärrä rakkautta.
Haluatte, että elän yksin, -
kuten tekin.
En suostu elämään niin.
Jos täytettyäsi 21 tunnet yhä samoin, -
voit tietysti tehdä, kuten haluat.
Siihen asti sinulla on velvollisuutesi.
Ja sinä täytät sen, Ronald.
Jumala auttakoon, sinä täytät sen.
En voi reputtaa taas.
Tiedät mitä tapahtuu, ellen pääse Oxfordiin.
Voisin olla pappi, mutta selibaatti tuskin -
oli kummankaan mielessä.
Edith?
Vain täysi-ikäisyyteeni asti.
Taivaan tähden. Älä ole niin dramaattinen.
Ei sillä ole väliä.
Älä sano noin. Tietysti on.
En tiedä, miksi otat sen niin raskaasti.
Asiat vain palaavat normaaliksi. Todelliseksi.
En luovu tulevaisuudestamme. Siksi...
Kieltäydyn luopumasta siitä.
Tietysti luovut siitä.
Nopeammin kuin luuletkaan.
Samoin minä. - Ei pidä paikkaansa.
Edith, älä.
Uskottelin itselleni, -
että meidänlaisillemme olisi onnellisia loppuja.
Mutta ei niitä ole. Ei voi olla.
Mutta hanki sinä onnellinen loppusi.
Toivottavasti viihdyt Oxfordissa.
Ei. Edith.
Tarvitsen apuasi.
Minun täytyy levätä. Sinun pitää etsiä Geoffrey.
En jätä teitä tänne. - Sam.
En jätä teitä. - Sam. Tämä on käsky.
Etsi Geoffrey ja vala häneen toivoa.
Sano, että T.C.B.S., me...
Pidä hänet elossa.
Kiitos, Sam.
Onko se lohikäärme? - On.
Voi taivaan tähden.
Mainitsinkohan jo, -
että lavastus sai vaikutteita Trinitystä?
OXFORD, ENGLANTI
Mistä se kertoo? - No...
Olet siis se runoilija? - En, vaan Geoffrey.
Te Oxfordin miehet saisitte panna paremmaksi.
Minne seuraavaksi? - Niin, kerro.
Niin, minne me...? Anteeksi.
Selvä.
Onko bussin varastaminen aikeesi?
Gilson, hiljaa! - Nopeasti nyt!
Erityinen ottelu oli Oxfordin miehet -
vastaan Cambridgen pojat.
Tuomari oli sokea.
Julistan täten -
T.C.B.S:n Oxfordin jaoston kokouksen -
oikeasti avatuksi.
Ja toivotan tervetulleeksi -
Eaglen & Childin neitoset -
kunniavieraina.
Pidettäköön kokouksemme hylätyssä bussissa.
"Hylätty" voi olla liioittelua.
Ehkä hiukan.
Mikä se T.C.B. on?
T.C.B.S.
Herra Murtomies ei taida pitää minusta.
Anteeksi... - Anteeksi ystäväni puolesta.
Hän ikävöi erästä. - Mitä?
Hän ikävöi ihanaa neiti Brattia.
Älkää välittäkö. - Kuka on ihana neiti Bratt?
Ei kukaan. - Eikö, Tollers?
Olet mököttänyt pari kuukautta.
On ikävää puhua toisesta naisesta naisen seurassa.
Olet aivan oikeassa. Anteeksi, Myrtle.
Olen Beryl.
Huomaatteko? Kaunis tyttö vieressä, -
eikä edes muista nimeä.
Anteeksi, jos vaikeuteni pilaavat huvittelunne.
Teit päätöksen. Kukaan ei pakottanut siihen.
Mitä? - Edith tai Oxford.
Valitsit Oxfordin, ja tässä olet!
Vallatussa bussissa kauniiden tyttöjen -
ja ystäviesi kanssa. Nauti vähän!
Kukaan ei pakottanut? - Niin, -
se pappi. Hyväntekijäsi. - Alkaa karata käsistä.
Et tiedä... - Kiitos. Oli hauskaa.
Jätit hänet. Halusit Oxfordiin.
En voinut muuta. - Oletko roisto?
Oletko jokin muu? Mikä sinua vaivaa?
Hiljaa!
Taivaan tähden, Tollers.
Chris, anteeksi.
Piru vie, Tollers. - Oletko kunnossa?
Älyköksi sinulla on vaikuttava oikea koukku.
Lyö takaisin, pyydän. - En.
Lyö takaisin, heti. - Anna olla.
Anna olla. - Minä pyydän.
Ei se mitään.
Toimin hirveällä tavalla. Anteeksi.
Sinun täytyy ymmärtää, Tolkien, -
sinä hillitön orporaukka, -
että me olemme veljiäsi. Aina.
Ehdottomasti.
Niin juuri.
Tämä on enemmän kuin vain ystävyyttä.
Tämä on liitto.
Voittamaton liitto.
Helheimr!
Helheimr. - Yhä Helheimr.
Hän sanoo sen aina väärin.
Tarvitsen ryypyn. - Minne tytöt menivät?
Maahan.
Pidä ovea, George.
Päästivät ulos yhtenä kappaleena.
Puhuvat rehtorille aamulla.
Entä sinä?
Gilson ja Wiseman, ne Cambridgen siat, -
pääsivät jo aiemmin.
En ollut niin onnekas.
Tulen kanssasi rehtorin puheille huomenna.
Tappava saarna. - Anteeksi, Geoff.
Ei sinun syysi. - Onpa.
Ilman minua olisit jo ihanan Maryn sylissä.
Lopeta. Kun näytin kiinnostustani, -
hän alkoi puhua mielitietystään.
Minulla meni hyvin ennen Wisemanin puheita.
Neiti Edith Bratt
Rehtori kirjoitti todellakin äidilleni.
Voinko ryhtyä runoilijaksi tämän jälkeen?
Äiti menettää järkensä. Se siitä.
Geoffrey menetti vain uransa. Entäs Tolkien?
Minut erotettiin.
Lasketko leikkiä?
Ei siitä voi erottaa. Huviretkestä bussissa.
Bussi oli pienin asia siinä.
En ole saavuttanut arvosanoja.
Rehtorin mukaan en tajua klassisia oppiaineita -
ja vain muinaiskreikkalaiset kiinnostavat.
Stipendiä ei suositella.
Ei se silti tarkoita erottamista.
Ei tietenkään. Olinpa hölmö.
Kun äitimuori palaa Monte Carlosta, -
pyydän kirjoittamaan shekin.
Mitä aiot tehdä?
Stipendi jatkuu lukukauden loppuun.
Sen jälkeen joudun maksamaan itse.
Se on mahdotonta, joten menen kai töihin.
Tekemään mitä?
Palaan Birminghamiin, töihin leipomoon.
Tai teen kenkiä teille rikkaille tolloille, -
jotka näyttelevät lompakoitaan.
Minä tarvitsisinkin oxford-kenkiä.
Mutta vakavasti puhuen -
sinulla on aina ollut meistä eniten tajua.
Ja suoraan sanoen -
vihasin sinua joskus siksi.
Mutta kaikista meistä -
sinut pitäisi erottaa viimeiseksi.
Huomenna on viimeinen pelimme.
Tulee ikävä murskaamistanne.
Älä naurata.
Wiseman, pysäytä hänet!
Hienoa, Tolkien. - Kiitos.
Hyvä peli, pojat.
Kaunis juoksu. - Hyvin pelattu, iso köntys.
Et ollut täysi hölmö, Tollers.
Mikä se tulos olikaan?
Hyvin pelattu, pojat.
Hei, äiti.
Hyvin pelattu. - Kiitos kun tulit.
Menemmekö illalliselle? - Kyllä, seitsemältä.
Isäsi tulee myös.
Anteeksi, rouva Smith.
Voisinko jutella lyhyesti?
No?
Geoffreysta ja siitä rehtoriasiasta.
Se oli hirveä väärinkäsitys.
En haluaisi puhua siitä, jos sopii.
Olen vastuussa tapahtuneesta -
ja olen saanut rangaistukseni.
Pyydän, ettette vaikeuta Geoffreyn elämää.
Hän on uutterimpia ihmisiä, joita tunnen. Ja kiltein.
Hän haluaa, että olisitte ylpeä.
Hän on hyvin lahjakas.
Tämä on epäsopivaa...
Sinäkö olit vastuussa? - Niin. Ja sain potkut.
Joten en vaikuta enää huonosti häneen.
Entä...
mihin lahjoihin viittaat?
Hän on runoilija.
Hänen runojaan on julkaistu yliopistolehdissä.
Hän tappaisi minut tästä. Mutta hän on hyvä.
Näkemiin sitten.
Herra Tolkien?
Tämä on teille. - Kiitos.
Opiskelijat pois nurmelta!
Tajuatko yhtään, mitä kello on?
Typerä ukkeli!
Wright, onko hän opiskelijoitasi?
Eipä taida olla.
Typerä...
Pois nurmelta!
Tervehdys, Earendel, -
kirkkain maan päälle lähetetyistä enkeleistä.
Ronald. Ronald, nouse ylös.
Nouse ylös. Minä tässä. Herää.
Olen hereillä. - Herätit koko collegen.
Minua ei voi erottaa kahdesti.
Ryhdistäydy. - Vai voiko?
Geoff! Käy istumaan.
Ota ryyppy. Ihanaa mallasviskiä.
En halua ryyppyä. Ryhdistäydy, John.
Haluaisitko tulla häihin?
Mitä?
Oikein kauniit, englantilaiset -
kesähäät. - Puhut sekavia.
Edith. - Onneksi olkoon.
Hän kirjoitti minulle.
Hän on kihloissa, menossa naimisiin.
Voi John, todella huonoa tuuria.
Anteeksi. Olen sekaisin.
Ei se mitään. - Anteeksi.
Ei se mitään.
Ei hätää.
Olen tukenasi.
Miekkailijat, tervehtikää!
Millainen olo?
Kerrassaan suurenmoinen.
Ilahduttava.
Tämä oli loistava ajatus, kiitos.
Kun rakastaa jotakuta, -
joka ei, syystä tai toisesta, tunne samoin, -
se on tuskallista.
Mutta jos kuuntelet runoilijoita, -
siinä rakkaudessa voi olla jotain kauneutta.
Se hehkuu. Kirkkaasti.
Eikä sitä himmennä todellisuus tai liikakäyttö.
Se on yhtä selkeää ja rajua tänään, -
kuin se oli ensimmäisenä päivänä.
Ja siinä on kauneutta, -
mielestäni.
Siihen minä ainakin tarraudun.
Toinen siansaksan puhuja.
Miltä goottilainen aapinen vaikuttaa?
Aika hyvältä. Hyvä johdanto.
Siinä ei ole paljon itse kielestä.
Onpa sääli. - Niin.
Eilisiltana pihalla... - Olitte siellä.
Kuulin kieltä, jota en tuntenut.
Tietysti suurin osa Oxfordshireä kuuli sen, -
Chiltern Hillsissä asti.
Olin hyvin päissäni. - En epäile sitä.
Se oli täyttä puppua.
Kieltä, jonka keksin haltijoille.
Arvelin kuulleeni myös suomea.
Aivan. Varastin ison osan.
Et varastanut. - En.
Kielet eivät koskaan varasta.
Aivan. - Saavat vaikutuksia.
Anteeksi, en kuullut nimeänne. Olen...
Olen Tolkien, Ronald. Exeter Collegesta.
Anteeksi.
Lapsi osoittaa, ja hänelle opetetaan sana.
Puu.
Myöhemmin hän oppii erottamaan sen puun muista puista.
Hän oppii sen erityisnimen.
Hän leikkii puun alla, tanssii ympärillä.
Seisoo sen oksien alla, varjossa, suojassa.
Suutelee ja nukkuu sen alla, -
menee naimisiin sen alla.
Hän marssii sen ohi matkalla sotaan -
ja nilkuttaa sen ohi palatessaan kotiin.
Kuningas on kuulemma piiloutunut siihen.
Henki saattaa asustaa sen kaarnassa.
Sen omaperäisiä lehtiä -
kaiverretaan isäntien hautoihin, monumentteihin.
Siitä on ehkä veistetty kaljuunoita, -
jotka pelastivat hänen esi-isänsä invaasiolta.
Ja kaiken tämän, -
yleisen ja erityisen, -
kansallisen ja omakohtaisen, -
kaiken sen hän tietää ja tuntee -
ja ilmaisee sen jotenkin, vaimeasti, -
yhdellä ainoalla äännähdyksellä.
Tammi.
Saksilainen sana. Kantagermaaninen.
Samaa kantaa kuin muinaisnorja. Eik.
Kieli ei ole koskaan hölynpölyä.
Kieli on merkitystä.
Historiaa. Kerros toisensa päällä.
Mikä on sana ilman merkitystä?
Pelkkä ääni.
Eräs toinen sanoi minulle kerran tuon.
Varmaankin paljon suppeammin.
Kirjastossa on aitoja goottilaisia tekstejä.
Voisit vilkaista.
En voi vain pyytää alkuperäisiä.
Sano, että professori Wright lähetti.
GOOTIN ALKEISKIRJA, JOSEPH WRIGHT
Ei hän olisi piitannut.
Ei asian ydin. Hän lienee suurin filologi, -
ainakin gootin kielen.
Olisi voinut olla imarreltu.
Tietysti hän oli.
Sitä kirjaa ei ole lainattu 1500 vuoteen.
Minä lainasin viime viikolla.
Mitä pidit? - En halua pilata sitä Tollersilta.
Ei hän lue sitä. Ei tiedä tekijää.
Voisitteko olla vaiti? Ei ole hauskaa.
Kuuntele, Tolkien, senkin pelle.
Tämä on tilaisuutesi, etkö tajua?
Gootin professori rohkaisee sinua loikkaamaan.
Mitä tarkoitat? - Hän houkuttelee sinua kurssilleen.
Anteeksi. - Hän on oikeassa.
En voi vain lehahtaa filologian osastolle.
Mikset?
Koska minulla ei ole stipendiä.
Tarkoitatko, että filologian osasto -
ei jaa stipendejä?
Eräälle, joka sattuu olemaan kielinero.
Ääliö.
Professori!
Anteeksi, professori Wright. - Niin?
Olen miettinyt sitä tammea. Sen symboliikkaa.
Vartijapuu, muutoksen airut.
Kiehtovaa. Opiskeletko metsänkasvatustiedettä?
En, vaan klassisia tieteitä. Mutta haluaisin...
Siksi pysäytin teidät, haluaisin kurssillenne.
Opiskelemaan filologiaa. - Kurssilleni?
Niin. Olen Ronald Tolkien.
Huutelin hävyttömyyksiä ikkunanne alla -
vääristyneellä suomella.
Pidätkö sitä suosituksena?
Tämä on epätavallista, mutta löysin intohimoni.
Olen kehitellyt sitä koko ikäni.
Voinko puhua suoraan?
Et tajuakaan, miten tervetullutta se olisi.
Tarvitsen stipendin.
Opiskellakseni filologiaa. Johdollanne.
Teen mitä tahansa -
todistaakseni olevani sopiva.
Mitä tahansa? - Niin.
Ei.
Ei? - Ei.
Ei, sillä jos jättäisin teidät rauhaan, -
en saisi etuoikeutta oppia teiltä, -
ja se mitätöisi koko tämän -
suoraan sanoen pelottavan välinäytöksen.
Tolkien? - Kyllä.
Saksalaista alkuperää. - Luulen niin.
Anglosaksista, kenties.
Aivan. - Tollkühn.
Oletan, ettei minun pidä -
kääntää sitä sanaa sinulle.
Hullunrohkea.
Professori Wright... - Kurssini on täynnä.
Oppilaita, jotka kääntävät muinaisenglantia -
vähintään yhtä taitavasti kuin sinä, -
ja joilla on jo kaksi lukukautta takana.
Näkemiin vain.
Helheimr.
Professori.
Lapsuudesta asti kielet ovat kiehtoneet minua.
Pakkomielteisesti. Olen keksinyt omia kieliä.
Täydellisiä kieliä. Katsokaa.
Tässä on... kaikki.
Breost-hordista. Sydämestäni.
Sydämen aarre.
Entä piirrokset?
Keksin tarinoita. Taruja.
Sillä mihin kieltä tarvitaan?
Ei ainoastaan asioiden nimeämiseen.
Se on kulttuurin, kansan elinehto.
Juuri niin. - Aivan.
Pystyisitkö kirjoittamaan 5000 sanaa -
muinaisnorjan vaikutuksesta Gawainiin?
Varmasti. Milloin haluaisitte sen?
Tänä iltana.
Keskimaa.
"Molemmat veljet kutsuivat koolle soturit.
Virkkoivat rakkaille heimolaisilleen, -
että näiden täytyi jäädä sinne hädän hetkellä, -
käyttää aseitaan heikentymättä."
Se, miten seuraat runouden rytmejä, -
herkkyydellä.
Minun on sanottava, herra Tolkien, -
etten ole koskaan kokenut vastaavaa.
En koskaan.
"Byrthwold puhui suoraan..."
"Byrthwold puhui suoraan, heristi kilpeään..."
Sota! Sota! Englanti on sodassa!
Saksa valtasi Belgian!
"Hän opasti sotureita mitä rohkeimmin:
"Urheuden täytyy olla lujempi, -
sydämen kiihkeämpi, -
mielialan loistavampi, sillä voimamme hiipuu."
"Tässä makaa herramme, silvottuna paloiksi, -
hyvä mies loassa."
PRAMEA ASU SOTA-AIKANA ON HUONOA KÄYTÖSTÄ
KUNINKAASI JA MAASI TARVITSEE SINUA LIITY ARMEIJAAN KUNNES SOTA ON OHI
KOKOONTUKAA LIPUN YMPÄRILLE. MIEHIÄ TARVITAAN
Neiti Edith Bratt
FOLKESTONE, ENGLANTI
Ole hyvä, Chris.
Hyvät naiset ja herrat, Robert Gilson.
Gilson!
Etkö pyydä minua tanssiin?
Hävisitkö vedon?
Jo kolme kateellista vilkaisua.
On kai luultu keisariksi.
Onko tämä sota vai teekutsut?
Ensiluokkaiset viikset. - Voi kiitos.
Tarvitset ryypyn, nuorimies. - Nappiin.
Olemme kai kaikki täällä. - Niin.
Kohotetaanko malja?
Tulevaisuuden T.C.B.S.-kokouksille. Euroopassa.
Kippis, hyvät herrat.
Hyvät herrat! Sopiiko? - Mikäpä siinä.
Katse eteenpäin, Tolkien.
Katsokaa tipua!
Helheimr!
Näytelmäni kertoo ranskalaistarjoilijan -
rakastumisesta englantilaissankariin.
Aja viikset, jos aiot tarjoilijattareksi.
Kippis. Ei koskaan liikaa. - Vielä yhdet?
Wiseman nukahtaa ensin.
Lyön vetoa. Viskistä? - Helppoa rahaa.
Onnea matkaan, Ronald.
Minä otan tuon.
Yritän pidätellä laivaa.
Miten veljesi voi? - Hyvin.
Hän on jo Ranskassa.
Entä sinä? Miten on soittosi laita?
Opetan pianoa. Pikkutytöille, enimmäkseen.
Eivät ole kovin hyviä.
Olet kihloissa.
Hän on hyvin kiltti.
Hyvin huomaavainen. Hyvä ihminen, todella.
Minun täytyy sanoa jotain. - Ronald.
Tein elämäni suurimman virheen, -
eikä ole mennyt päivääkään, hetkeäkään, -
etten olisi ajatellut sinua.
Olet ihmeellisin olento, jonka tunnen.
Sinulla on rohkeutta ja nokkeluutta, lahjoja.
Olet ylpeä, -
raivostuttavan ihanasti, -
ja olet viehkeä ja pirteä -
ja valtavan eloisa.
Ansaitset kaiken mahdollisen onnen.
Ei, et ansaitse.
Et ansaitse onnea, en...
Tarkoitan, että...
ansaitset paljon enemmän.
Sinä ansaitset jotain ihmeellistä.
Onko se tuo?
Ascanius.
Kuulostaa joltain tarinoissasi.
"Voi Ascaniuksen kuningaskunnan asukasparkoja."
Miksi parkoja?
Hirveän historiansa takia. Häpeänsä takia.
Katumustensa takia.
Heidän tulisi antaa anteeksi itselleen.
He eivät voi.
Lancashirelaiset Ascaniukseen!
Minun on paras...
Tämä oli niin mukavaa.
Hyvästi, pikkuinen.
Edith.
Minä rakastan sinua. - Ja minä sinua.
Rakastan sinua niin kovasti. - Tiedän.
En voi sille mitään.
Tiedän. En minäkään.
Täytyy rientää.
Pysy elossa.
Ja palaa luokseni.
Pysy elossa ja palaa luokseni.
Herra vänrikki, löysin heidät. Nouskaa!
Löysin 19. lancashirelaisrykmentin. - Geoff.
Teidän on noustava.
Etsitään ystävänne. Olemme lähellä.
Tulta!
Tikkaille!
Pistimet kiinni!
Ei onnistu. - Vauhtia, sotamies!
Geoffrey!
Tänne, joutuin! - Hyvä, lancashirelaiset!
Geoffrey!
Missä on Geoffrey Bache Smith? Luutnantti Geoffrey Bache Smith?
On täällä, mutta meni jo yli.
Ei! - Kyllä. Valitan.
Geoffrey! - Unohtakaa haavoittuneet!
Geoffrey!
Mitä te nyt? - Älä seuraa.
Tikkaille, lancashirelaiset!
Geoff!
Geoffrey!
Älkää hidastelko!
Geoff!
Ronald!
Geoff!
Ronald!
Geoffrey!
Ronald!
Geoff!
Mitä?
Ronald!
Geoff!
Ronald!
Geoff!
Geoffrey!
Kaasua!
Kaasunaamarit päälle!
Kaasua!
Hei.
Älä nouse istumaan.
Olet nukkunut hyvin pitkään.
Olit ampumahautakuumeessa, mutta olet kunnossa.
Olet kotona.
Yritin löytää hänet.
Kenet?
Geoffreyn, minä...
kuulin hänet.
Kuulin hänen äänensä.
Geoffrey on... kuollut.
Hän kaatui viikkoja sitten. - Mitä?
Ei.
Robert Gilson... häneen osui.
Hänkin on kuollut.
Robbie ja Geoffrey.
Olen pahoillani.
Olen kauhean pahoillani.
Mutta sinä olet kunnossa. Olet kotona.
Kaikki järjestyy, lupaan sen.
Vietän iltapäivät äitien ja leskien kanssa.
Mitä voin sanoa heille?
"Poikanne kuolivat sodat lopettavassa sodassa."
Mitä sitten sanot?
Sanat ovat hyödyttömiä. Nykysanat ainakin.
Puhun liturgiaa.
Etäisyys tuo lohtua. Muinaiset asiat.
Koko sairautesi aikana -
neiti Bratt ei poistunut vuoteesi viereltä.
Ei kertaakaan.
Olit oikeassa tavoitellessasi häntä.
Kiitos.
Tämä tuli sinulle suuren mutkan kautta.
Hän kirjoitti sen kai viimeisinä päivinään.
Parahin John Ronald.
Suurin lohtuni on, jos kuolen tänä iltana, -
että jäljelle jää yhä hieno T.C.B.S:n jäsen -
julistamaan unelmaani, mistä olimme yhtä mieltä.
Että yhden sen jäsenen kuolema ei voi, olen varma, -
hajottaa T.C.B.S:ää.
Kuolema voi tehdä meistä avuttomia yksilöinä, -
muttei lopettaa kuolematonta nelikkoa!
Jumala sinua siunatkoon, John Ronald, -
ja sano sinä se, mitä olen yrittänyt sanoa -
kauan sen jälkeen kun minä en enää voi.
OXFORD, VUOSIA MYÖHEMMIN
Iltaa, professori Tolkien. - Iltaa.
Mitä teet täällä ulkona?
Söimme hillovanukasta tänään lasten kanssa.
Michaelin pyynnöstä.
Hän ja John toivat sitä työhuoneesi ovelle.
Toivottavasti söit sitä.
Anteeksi, en...
Anteeksi.
Oli hankala päivä. Mikään kirjoittamani...
Kirjoitit ennen ilosta. - Tiedän.
Se oli intohimo. - Tiedän sen olevan hyödytöntä.
Kunpa päättäisit, mitä haluat siltä, -
tai hylkäisit sen kokonaan.
Herra Tolkien?
Rouva Smith.
Ihana nähdä. Kiitos, kun tulitte.
Robert Gilson oli rehtorin poika King Edward'sissa.
Niin oli.
Taidan muistaa äitipuolen.
Entä Christopher Wiseman?
Hän jäi eloon.
Mutta ikävä kyllä...
Joillain selvinneillä on muunlaisia arpia.
Sisareni menetti kolme poikaa. Minä kaksi.
Kaikki samalla viikolla.
Otan osaa.
Tässä te istuitte.
Niin.
Oikein kodikasta.
Kiitos, että kutsuitte minut tänne.
Voin kuvitella, voin nähdä teidät täällä.
Kaikki teidät.
Näen sen mielessäni.
Se oli varmaan ihanan onnellista aikaa.
Geoffrey istui tässä.
Mietin tässä, että luvallanne -
voisin ehkä saada julkaistua hänen runojaan.
Hänen runojaan?
Hän oli mielestäni todella lahjakas.
Haluaisin ihmisten kuulevan hänestä.
Voisin ehkä kirjoittaa esipuheen itse.
En oikein tiedä.
Olen taipuvainen sanomaan ei.
Hän oli todella etevä. Se olisi tärkeää.
Pidin ennen runoudesta.
Mietin joskus, olisiko se Geoffreyn...
Valitan, en näe mitä hyötyä siitä olisi.
Siitä olisi valtavasti hyötyä.
Uskokaa pois.
En tuntenut Geoffreyä niin hyvin kuin olisin halunnut.
Oliko hän onnellinen?
Pyydän, kertokaa.
Tunsiko hän rakkauden?
Olin orpo tullessani King Edward'siin.
Heti aluksi, jopa ennen ystävystymistämme, -
Geoffrey oli lempeä.
Ystävällinen.
Hän oli kaikista tapaamistani -
se ihminen...
Hänessä ruumiillistui eniten se, -
mitä merkitsee rakastaa.
Ja olla rakastettu. Se on oikeasti...
Siksi se on niin tärkeää.
Anteeksi, mutta kysyitte mikä hyöty siitä olisi.
Runoilijoista, kirjailijoista...
tai mitä taiteemme voisi tehdä.
En keksi mitään tärkeämpää.
Etenkään näinä aikoina. Etenkään nyt.
Esipuhe olisi ihana.
Kiitos.
Muistatko, kun äiti pani meidät pussaaman puita?
Kuuntelemaan niiden puhetta. - Noituuttako?
Tulkaa, villi-ihmiset. Tulkaa.
Kuka haluaa puhua puille? - Odottakaa minua.
Mitä mietit? - Mikä on nimesi?
Ei meitä pelota. Älä huoli.
Lapset, tarvitsen apuanne. Tekisittekö jotain?
Kotitehtäviäkö? - Ei, jos se menee hyvin.
Saisitte kuunnella tarinan. - Minkä?
Onko se hyvä tarina? - Toivon niin.
Onko pitkä? - Äärimmäisen pitkä.
Onko se jo aloitettu?
Luulen...
Luulen, että on täällä.
Mistä se kertoo?
Matkoista. Seikkailuista.
Taikuudesta, tietenkin.
Aarteista.
Ja rakkaudesta.
Kaikenlaisesta. Vaikea sanoa. Varmaankin...
etsinnöistä, jossain määrin.
Matkoista, joita teemme osoittaaksemme jotain.
Rohkeudesta.
Toveruudesta.
Se kertoo toveruudesta.
Ystävyydestä.
Tuollaisista pikkuihmisistä. - En ole pieni!
Et. Pieni koolta, ei henkisesti.
Se kertoo myös velhoista.
Velhoista? - Niin, velhoista.
Ja vuorista, lohikäärmeistä, matkoista...
Christopher, jos katkot niskasi, -
en vie sinua sairaalaan.
Kolossa maassa,
asui
Hobbit.
THE HOBBIT JULKAISTIIN 1937.
SE KÄYNNISTI TOLKIENIN URAN YHTENÄ YLISTETYIMPÄNÄ FANTASIAKIRJAILIJANA.
ROBERT QUILTER GILSON JA GEOFFREY BACHE SMITH -
KAATUIVAT 1916 SOMMEN TAISTELUSSA.
GEOFFREYN ÄITI JULKAISI TÄMÄN RUNOUTTA SPRING HARVEST -KOKOELMASSA -
TOLKIENIN ESIPUHEELLA.
CHRISTOPHER WISEMAN SÄVELSI HYVIN VÄHÄN SODAN JÄLKEEN.
HÄN ELI VUOTEEN 1987 ASTI.
VAIKKA YSTÄVYYS EI PALANNUT ENNALLEEN, -
JOHN RONALD NIMESI 3. LAPSENSA CHRISTOPHERIKSI.
JOHN RONALD REUEL TOLKIEN KUOLI VUONNA 1973, -
KAKSI VUOTTA EDITHIN JÄLKEEN.
HEILTÄ JÄI NELJÄ LASTA.
YHTEISESSÄ HAUTAKIVESSÄ ON HALTIJAMAISET NIMET -
TOLKIENIN MYTOLOGIASTA -
KUOLEVAISESTA MIEHESTÄ, JOKA RAKASTUI -
HALTIJAPRINSESSAAN.
Tekstitys: Timo Porri
CREW www.nordicb.org